Laskumiesten Oulujoki (1).mp3
Tervan matka metsästä satamaan oli pitkä ja vaikea.
Teitä ja junaratoja ei vielä ollut, joten ihmiset ja tavarat kulkivat veneellä Oulujokea pitkin. Oulujoki virtasi vapaana,
ja sen kosket kuohuivat. Kosket olivat komeita, mutta joella kulkeminen oli hankalaa. Etenkin 20 kilometriä pitkä Muhoksen Pyhäkoski oli jylhä ja vaikea.
Melkein kaikki joella kulkijat tarvitsivat laskumiehen apua kosken kohdalla.
Laskumiehet olivat koskenlaskun ammattilaisia. Heidän työtään oli auttaa matkailijoita ja tervanpolttajia koskissa. Joskus matkailijat kulkivat joella niin, että he istuivat tervatynnyrin päällä.
Oulujoen jokaisella koskella oli omat laskumiehet. Laskumieheksi pääsi, jos oli taitava koskenlaskija. Kahden luotettavan henkilön täytyi vahvistaa laskumiehen taidot. Laskumiehen täytyi myös esittää virkatodistus. Laskumiehen työpaikan hyväksyi ensin kihlakunnanoikeus ja sitten Oulun läänin maaherra. Jokainen laskumies lupasi,
että jos työssä tapahtuu vahinko hänen huolimattomuutensa takia, hän maksaa vahingon kulut omalla rahalla.
Laskumiehen täytyi olla aina valmiina ohjaamaan veneitä. Työssä ei saanut olla yhtään humalassa. Joskus veneilijät antoivat laskumiehille juomaa ja voileipiä, jotta nämä auttaisivat ensin juuri heitä.
Koskissa oli odotuspaikkoja. Odotuspaikoilla tervankuljettajat voivat olla yötä ja odottaa laskumiestä. Yksi odotuspaikka oli Merilä, josta veneet lähtivät Pyhäkoskelle. Joskus rannassa oli kilometrin jono veneitä, jotka odottivat matkan jatkumista.
Sääntöjen mukaan laskumiehen täytyi seistä, kun hän laski koskea. Koskea laskettiin joka päivä.
Joskus laskumies auttoi yhden päivän aikana monta venettä kosken läpi. Laskumiehellä oli vapaata vain sunnuntaina, ja silloinkin vain osan päivästä. Jos laskumies sairastui, hänen täytyi pyytää vapaata maaherralta.
Vaikka työ oli rankkaa, laskumiehet olivat ylpeitä ammatistaan. Heitä myös arvostettiin, koska he olivat rauhallisia ja taitavia. He tunsivat kosket hyvin ja osasivat varoa kiviä. Usein laskumiehen taito kulki perheessä isältä pojalle. Laskumiehet olivat usein syntyneet Oulujoen varrella ja kasvaneet joen lähellä. He olivat koskien luotseja.
Lähteet:
Merilä, Aino 2002. Merilästä elämän ja koskien kuohuihin.
Tervatarinoiden reitti vie Oulun historiaan
Oulun tarinat
Oulu oli ennen tärkeä tervakaupunki. Tervatarinoiden reitti kertoo, millaista elämä oli Oulussa tervan ja purjelaivojen aikaan. Reitillä tutustut tärkeisiin paikkoihin, tapahtumiin ja henkilöihin.
Tervakaupungin reittiin liittyy 10 tarinaa, jotka voit lukea tai kuunnella. Reitti alkaa Leverin rajalta ja päättyy Toppilan satamaan. Voit kuitenkin valita, missä järjestyksessä tutustut tarinoihin.
Tarinat kirjoitti kirjailija Katariina Vuori. Hän rakastaa Oulua ja merta.
”Kirjoittaminen oli kiehtovaa. Meri ja vesireitit ovat vaikuttaneet paljon Oulun historiaan. Tervakaupan aikaan Oulussa oli rikkautta ja juhlia, mutta myös kurjuutta ja pettymyksiä”, kirjailija sanoo.
Tekstit: Katariina Vuori
Ääni: Anu Aaltonen
Äänisuunnittelu: Pasi Alatalo
Kuvat: Museovirasto ja Pohjois-Pohjanmaan museo
Reitin toteuttaja: Oulun kulttuurisäätiö
Reitin päärahoittaja: Pohjois-Pohjanmaan liitto
© Oulun kulttuurisäätiö
Oulujoen tarinat
Tervatarinoiden reitti jatkuu Oulujokea pitkin Muhoksen, Utajärven ja Vaalaan tapahtumiin.
Oulujoen tarinat ovat toteuttaneet Rokua UNESCO Global Geopark / Humanpolis Oy osana Pohjois-Pohjanmaan liiton myöntämää Euroopan Unionin aluekehitysrahaston ja Suomen valtion tukemaa ”Kiehtovat tarinat Rokua Geopark -alueen vetovoimatekijöiksi” -hanketta.